Puheet
Puolustusministeri Jussi Niinistön puhe puolustusselonteon lähetekeskustelussa eduskunnassa 8.3.2017
Arvoisa puhemies
Hallitus hyväksyi nyt käsillä olevan puolustuspoliittisen selonteon yleisistunnossaan 16. helmikuuta. Syksyllä 2015 aloitettu hanke on näin ollen valmis eduskunnan ruodittavaksi.
Selonteon toimenpide-esitysten toteuttaminen mahdollistaa edelleen koko maan puolustamisen kaikissa tilanteissa. Yleinen asevelvollisuus ja koko maan alueen puolustaminen ovat yhä puolustuksemme perusfundamentit, jotka eivät ole muuttuneet mihinkään.
Sen sijaan turvallisuusympäristömme on muuttunut viime vuosina huonompaan suuntaan. Krimin miehittäminen ja sota Itä-Ukrainassa heijastuvat myös Itämeren alueelle. Sotilaallisen toiminnan kiihtyminen lähialueillamme on tosiasia, ei mielipidekysymys. Suomi reagoi tähän muutokseen ylläpitämällä ja kehittämällä puolustustaan. Uskottava kansallinen puolustus on kivijalka, joka mahdollistaa poliittisen liikkumavaran myös kriisitilanteissa.
Puolustukseemme
panostaminen ei muuta ulko- ja turvallisuuspolitiikkamme linjaa millään lailla,
eikä linjan muuttaminen voi edes olla puolustusselonteon tarkoitus. Selonteko
nojaa kaikilta osiltaan jo ulko- ja turvallisuuspoliittisessa selonteossa tehtyihin
linjauksiin. Siten Suomi jatkaa aktiivista vakauspolitiikkaa sotilaallisten
uhkien ennaltaehkäisemiseksi.
Olemme sotilasliittoon kuulumaton maa, mutta Euroopan unionin jäsenenä meillä ei kuitenkaan ole mahdollisuutta olla ulkopuolinen, jos lähialueella tai muualla Euroopassa turvallisuus on uhattuna. Tämä perustuu Lissabonin sopimukseen. On kuitenkin hyvä muistaa, että Lissabonin sopimus ei ole sotilaallinen automaatti. Avunannosta ja avun vastaanottamisesta päätetään aina tapauskohtaisesti.
Arvoisa puhemies
Olemme selonteossa reagoineet turvallisuusympäristön muutokseen monella tavalla. Näistä välittömin on valmiuden kehittäminen. Kehitämme valmiuslainsäädäntöämme vastaamaan muutokseen. Meillä on mahdollisuus kohentaa puolustustamme monin keinoin muuttamalla toimintamallejamme, mutta niiden toteuttaminen edellyttää lakimuutoksia. Tämä työ on käynnissä.
Valmiutta
kehitetään edelleen puolustusvoimien joukko-osastoissa. Kehittämisen painopiste
on maavoimissa, joista oli viimeisen 15 vuoden aikana muodostunut pikemminkin
koulutusorganisaatio kuin valmiusorganisaatio. Varusmiesten ja reserviläisten
kouluttaminen on toki joukko-osastojen keskeinen tehtävä edelleen. Tämän
tehtävän rinnalle on nostettu valmius. Sitä tullaan kehittämään vastaamaan niin
normaaliajan vaativiin häiriötilanteisiin – esimerkkinä laaja terroristi-isku –
kuin sodan uhkaa varten. Valmius koskettaa sekä puolustusvoimien henkilökuntaa
että valmiusyksiköissä palvelevia varusmiehiä. Lisäksi tiettyjen
reserviläisyksiköiden valmiusvaatimuksia tullaan tiukentamaan.
Toinen keskeinen turvallisuusympäristön muutokseen liittyvä reaktio on puolustusvoimien sodan ajan vahvuus, joka nostetaan 230 000 sotilaasta 280 000 sotilaaseen. Kriitikot ovat kuvanneet muutosta vanhanaikaiseksi. Minun on kysyttävä, mistä kristallipallosta he pystyvät ennustamaan tulevan sodan luonteen? Seuraavatko he mitä maailmalla tapahtuu, esimerkiksi sotaa Syyriassa tai Ukrainassa?
Meillä on historiassamme omaa kokemusta väärin ennustamisesta. Harva esimerkiksi kuvitteli ennen talvisotaa, että taisteluita käytäisiin koko Suomen pituudelta sodan alkuhetkistä alkaen. Niin vain kuitenkin kävi. Sota ei kehittynytkään yllätyksellisesti, vaan sitä edelsi kuukausia kestänyt poliittinen painostus. Esimerkkini ei tarkoita sitä, että mahdollinen tuleva sota olisi talvisodan kaltainen, tai edes lähelle sitä, vaan sitä että sota ei välttämättä ole sellainen, jollaiseksi sen tällä hetkellä kuvittelemme. Puolustusvoimien tehtävä on ylläpitää puolustuskykyä, jolla kyetään vastaamaan monipuolisiin uhkiin. Monipuolisuus on tässä avainsana. Koko maamme tai sen osan miehittämiseen tähtäävä sota on edelleen uhkakuvissamme.
Sodan ajan joukkojen kasvattaminen 50 000 sotilaalla lisää entisestään puolustuksemme kattavuutta koko valtakunnan alueella, koska pääosa lisäjoukoista kuuluu paikallisjoukkoihin. Vai onko pitkässä maassamme jokin kolkka, jota ei tule puolustaa?
Uusia, kevyemmin varusteltuja paikallisjoukkoja on väärin kuvata paperitiikereiksi, joilla ei ole mahdollisuuksia toimia nykyaikaista vastustajaa vastaan. En ole halukas kuvamaan arvojaan, maataan ja perhettään puolustavaa suomalaista miestä tai naista paperitiikeriksi. Joukot varustetaan tehtäviensä mukaisesti.
Demokratian
perusluonteeseen kuuluu se, että kansalla on mahdollisuus puolustaa itseään. Tässäkin
suhteessa Suomi on kansanvallan kärkimaita Euroopassa. Niin ikään uudet
lisäjoukot jo olemassaolollaan lisäävät kynnystä käyttää aseellista voimaa
Suomea vastaan. Valtakunnan kattava verkosto mahdollistaa tehokkaan vastarinnan
maamme jokaisessa osassa.
Arvoisa puhemies
Puolustusmenoja leikattiin viime vaalikaudella kymmenkunta prosenttia. Tämä johti siihen, että suunniteltuja materiaalihankkeita jouduttiin viivästyttämään tai peruuttamaan, jotta koulutusta ei olisi ollut pakko leikata dramaattisesti. Näin materiaalipuolelle syntyi vaje, jota pääministeri Sipilän hallitus sitoutui hallitusohjelmassaan korjaamaan edustaja Kanervan johtaman parlamentaarisen selvitysryhmän suositusten mukaisesti.
Materiaali-investointirahoitusta
nostetaan asteittain Kanervan johtaman ryhmän esittämälle tasolle. Tämä
rahoitus oli viime vuonna50 miljoonaa
euroa, kuluvana vuonna 80 miljoonaa, siitä nousten 150 miljoonaan euroon(ml
indeksikorotukset) vuoteen 2020 mennessä. Tämä rahoitus tarvitaan uskottavan
puolustuksen ylläpitämiseksi. On välttämätöntä, että saavutettu 150 miljoonan
euron taso ylläpidetään vuoden 2020 jälkeenkin selonteon esittämällä tavalla.
Valmiuden
ylläpitäminen ja kehittäminen on reagointia turvallisuusympäristön muutokseen,
kuten puheenvuoroni alussa totesin. Valmiudella on hintansa. Sen ylläpitoon ja
kehittämiseen esitetään ensi vuodesta
alkaen 55 miljoonaa euroa vuodessa. Pääosa lisämäärärahoista kuluu kaluston
kunnossapitoon, valmiusharjoituksiin ja muihin valmiusjoukkojen kustannuksiin.
Arvoisa puhemies
Suomen puolustus on 2020-luvulla poikkeuksellisessa tilanteessa, kun meri- ja ilmavoimien pääjärjestelmät poistuvat käytöstä lähes samanaikaisesti.
Merkittävä osa merivoimien aluksista – kaikkiaan kuusi alusta – saavuttaa elinkaarensa pään vuosina 2022–2025. Näiden alusten poistojen kautta muun muassa kykymme miinoittaa tai käyttää kauaskantoista ohjustulta heikkenevät ratkaisevasti. Poistuvat alukset on tarkoitus korvata monitoimialuksilla, jotka kykenevät suorittamaan tehtävänsä kaikissa Itämeren olosuhteissa. Monipuolisuus – se on avainsana tässäkin hankkeessa, joka kulkee nimellä Laivue 2020. Siinä hyödynnetään voimakkaasti kotimaista osaamista.Hintalappu on 1,2 miljardia euroa.
Nykysodan kuvaan sisältyy voimakas ilma-aseen käyttö, tämän olemme nähneet muun muassa Syyriassa. Ilmavoimiemme Hornet-hävittäjäkaluston elinkaari päättyy ensi vuosikymmenen puolivälistä alkaen. Tämä poistuva suorituskyky on korvattava täysimääräisesti, muuten puolustukseemme jää ilmatilan kokoinen aukko.
Hävittäjiemme
uusiminen on pitkäkestoinen ja monimutkainen hanke. Mitä paremmin ja
ennakoivammin hankinta toteutetaan, sitä kustannustehokkaampaan ratkaisuun
päädymme. Edellytykset tämän HX-hankkeen toteuttamiselle luodaan kuluvan
vaalikauden aikana. Tämä tarkoittaa muun
muassa tarjouspyyntöjen valmistelua potentiaalisille toimittajille. Koneiden
tyypistä ja määristä tehdään aikanaan erillinen päätös. Etenemme hankkeessa
suorituskyky edellä. Hintahaitari on 7–10
miljardia euroa.
Arvoisa puhemies
Suomen puolustusjärjestelmä on kokonaisuus. Sitä tulee kehittää kokonaisuutena ja sitä tulee kehittää pitkäjänteisesti. Meillä ei ole varaa jättää yhtäkään puolustuksemme osa-aluetta selkeästi heikommaksi kuin toista, koska juuri tuota heikkoutta mahdollinen vastustaja pyrkii kriisin aikana käyttämään hyväkseen. Selonteossa tehtyjen linjausten toteuttaminen mahdollistaa kansallisen puolustuksemme tasapainoisen kehittämisen vähintään vuosikymmeneksi eteenpäin.